Христо Смирненски
Работникът

chitanka.info

Когато в ранна утрин изток се топи

в море от пламък златоален —

върви той редом с бледоликите тълпи

и сам пламти от гняв запален.

Под тежките му стъпки каменния град

изтръпва и намръщен се събужда

и улиците бликат своя вик познат —

викът на многолика нужда.

Ала сред бръчките на мрачното чело

не тиха скръб е начертана —

днес в тях закърмя се великото дело

и буреносната закана.

Днес няма вече роба свит и примерен,

отпуснал немощно ръцете:

това е новий Прометей, освободен

от игото на боговете.

През ранните зори на новия живот

пристъпя той с походка дръзка

и пред потъналия в мрак човешки род

рубинени огньове пръска.

«Червен смях», 22 декември 1921

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.